‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫תראו את הבן זונה הזה.‬
‫מותק.‬ ‫-הנה הוא מגיע.‬
‫ישר משאנגחאי.‬ ‫-תראו את הבן זונה הזה.‬
‫לאן הם לוקחים אותו?‬
‫למה אתה נועץ מבט בבן זונה הזה?‬
‫נדלקת על הבחור הסיני?‬
‫לוקחים אותו אליך הביתה, אחי.‬
‫יש לך שותף חדש.‬
‫לא לדחוף.‬
‫שמים אותו איתך. הוא יישן טוב.‬
‫הוא יכסח אותך בקראטה כל הלילה.‬
‫סידרתי לך סיני כדי שתהיו חברים.‬
‫לא תבין אף מילה. איזה באסה.‬
‫נצטרך להביא לבן זונה הזה מתורגמן.‬
‫מה שתגיד.‬ ‫-אני דנטה.‬
‫הוא נדלק על הסיני.‬
‫אל תכעס, בחייך.‬
‫תראו מה שהוא משדר.‬
‫אם מבט היה יכול להרוג.‬
‫לכו לעשות אהבה שניכם. יאללה.‬
‫אני מתערב שיש לו קטנטן.‬
‫מסריח כאן.‬
‫המקום הזה מתחיל להיראות‬ ‫כמו מלון בתחנת רכבת.‬
‫נוח לך לישון על הספה?‬
‫מישהי עצבנית הבוקר.‬
‫לא, למה שאני אהיה עצבנית?‬
‫אם כל מה שאתה מבקש ממני‬ ‫זה לשכב עם זקן אשמאי‬
‫כדי להציל את הקריירה שלך.‬
‫לא... זה לא כדי להציל את הקריירה שלי, ‬
‫אלא את הקריירות של שנינו, רוקסנה.‬ ‫-תעשה לי טובה.‬
‫הגורלות שלנו שזורים זה בזה.‬
‫אני רק שואל, ‬ ‫מה אם התובע הכללי ינקוט צעדים נגדנו?‬
‫הלוואי שהיה לי מה שיש לך להציע לו. אלוהים.‬
‫בבקשה, אל תהיה וולגארי. בסדר?‬
‫אל תעשי את עצמך חסודה.‬
‫תסלח לי?‬
‫מה לגבי הצילומים והמסרונים עם טבארס?‬
‫איך החצופים קוראים לזה היום? סקסטינג?‬
‫אני לא יודעת למה אתה מתכוון.‬ ‫-אין לך מה להתבייש, רוקסנה.‬
‫את אישה עצמאית ומושכת.‬
‫מותר לך לעשות מה שאת רוצה עם הגוף שלך.‬
‫עם כל הכבוד, אל תתעסק איתי.‬
‫אתה רק רוצה לתמרן אותי להזדיין עם התובע.‬
‫זה מה שאתה רוצה.‬ ‫-אם את מזדיינת עם טבארס, ‬
‫שהוא פסולת אנושית, ‬
‫חלאת אדם ובן שטן, ‬
‫למה כל כך קשה לספק‬
‫בחור זקן ליום אחד בלבד, רוקס?‬
‫מי אומר שאני מזדיינת עם טבארס?‬
‫תסתכלי לי בעיניים ותגידי לי שזה לא נכון.‬
‫ידעתי.‬
‫תחשבי על העתיד שלך, רוקסנה.‬
‫תחשבי על העתיד שלך.‬
‫פרידה ואבריסטו רוצים להרים אותנו על טיל.‬ ‫לגוף שלך יש...‬
‫מה שנחוץ כדי לנטרל את הטיל הזה.‬
‫תפסיק... תשמור מרחק.‬
‫אתה בטוח שאין אף דרך אחרת?‬
‫תסלחי לי.‬
‫אם העניין לא ייפתר‬ ‫אחרי שהתובע יטעם מקסמייך, ‬
‫זה בטוח ייפתר ברגע שהוא ידמיין‬
‫את טעמו המר של וידאו ויראלי. מה דעתך?‬
‫נצלם את הכול בווידאו ונסגור עניין.‬
‫נצלם הכול בווידאו? אבל זה יחשוף אותי.‬
‫לא נראה את הפנים שלך, כמובן, ‬ ‫אבל את תדעי את זה מראש.‬
‫אתה מטורף. לא.‬
‫לא.‬ ‫-רוקס, בבקשה.‬
‫רוקסנה, אנחנו נתונים בסכנה. בבקשה.‬
‫אתה לא זה שתצטרך להזדיין איתו.‬
‫רוקס...‬
‫רוקס.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫כן, לעזאזל.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫אבל אם אעשה את זה, ‬
‫הווידאו שייך לי.‬
‫זאת הבחורה שלי! כן, לעזאזל!‬
‫אני לא הבחורה שלך.‬
‫בואי הנה.‬
‫בואי אליי, רוקסנה.‬ ‫-תפסיק, אני רצינית.‬
‫תישבע לי שהווידאו יהיה שלי.‬
‫הווידאו והמצלמה יהיו שלך.‬
‫על מה אתה מסתכל, זבל?‬
‫מה הסיפור?‬
‫מה, גבר?‬
‫איזה סוטה, לעזאזל.‬
‫לינדה. זה ג'ק.‬ ‫-היי.‬
‫לינדה.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-גם אותך.‬
‫יש כמה דברים שמצאתי.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫חשבתי שאולי תרצה אותם.‬
‫אתה לא חייב לקחת אותם אם אתה לא רוצה.‬
‫חשבתי שאולי יש להם ערך אישי.‬
‫את בטוחה שהכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫טוב.‬
‫את צריכה משהו?‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫תשמור על עצמך.‬
‫היי, אין לך סטייק צלע או סטייק עין?‬
‫מה קורה?‬ ‫-אל תבקש בשר, יתנו לך בשר כלבים.‬
‫מה הסיפור שלך?‬
‫חרא. לעזאזל!‬
‫מה זה, לעזאזל? קום, דנטל.‬
‫לעזאזל! סיני מזדיין.‬
‫לעזאזל!‬
‫הוא תותח.‬
‫יאללה! בואו נאכל!‬
‫היי!‬
‫תראו מה זה.‬
‫כמו חזיר שמובל לשחיטה.‬
‫תיקח אותו למרפאה ותחליף לו בגדים.‬
‫אז, מה קרה?‬
‫הסיני כיסח לו את הצורה.‬
‫תעבירו את הסיני לביתן אחר.‬ ‫-לא, רגע...‬
‫למה שלא תשים אותו איתנו?‬
‫אני עדיין באבל וצריך אנרגיות חיוביות.‬
‫והסיני ממש סבבה.‬
‫הוא בחור סבבה, נכון?‬
‫מה שקרה זה שדנטל רצה לכסח אותו, ‬
‫אבל גילה שיש לו עסק עם ברוס לי, ‬ ‫והוא קרקס אותו.‬
‫רגע...‬
‫אתה לא יוצא יותר לחצר, גבר.‬
‫לא יוצא לחצר.‬ ‫-אתה הולך לביתן.‬
‫טבארס.‬ ‫-הוא מבין?‬
‫הוא מבין ספרדית?‬ ‫הוא סיני? מאיפה הוא, לעזאזל?‬
‫כן, הוא סיני.‬ ‫-הוא סיני.‬
‫הוא סיני. קחו אותו. קחו אותו לביתן הזה.‬
‫לא, בחייך. אל תהיה מניאק.‬
‫תעשה טובה...‬
‫בסדר, תירגע.‬ ‫-רבויו, רגע.‬
‫רגע.‬
‫הוא יכול לעבור אליכם.‬ ‫-ברצינות? כן?‬
‫לעזאזל, הוא יכול לעבור אליכם.‬
‫שמעת, רבויו? שמעת?‬
‫הסיני שייך לטבארס. כן, לעזאזל!‬
‫יש לנו... כן, לעזאזל.‬ ‫-נלך לספר לבוס.‬
‫מה? לך מפה.‬
‫תסתלק.‬
‫קונצ'יטה.‬
‫מר ג'ק.‬
‫מה שלום הילד?‬
‫שלומו יותר טוב.‬
‫הוא הפסיק לבכות.‬
‫הוא ילד טוב.‬
‫טוב.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫זה בשבילך.‬
‫הלו?‬
‫תקשיב, חכמולוג, פבלו נמצא כאן איתי.‬
‫פבלו, תחייך לאבא.‬
‫כמו שאתה רואה, הילד בסדר.‬
‫אבל לא כדאי לך לשחק משחקים איתי.‬
‫אם תיגע בו, אני אהרוג אותך.‬
‫רק תמצא את הכסף שלי.‬
‫הזמן הולך ואוזל וגם הסבלנות שלי.‬
‫בן זונה.‬
‫אזוסניטה, אהובתי.‬
‫אני לא יכול לסבול לראות אותך ככה.‬
‫אל תהיי עצובה.‬
‫קברתי עכשיו את אחי. איך אתה מצפה שארגיש?‬
‫תראי...‬
‫גם אני מרגיש חרא.‬
‫ממש רע.‬ ‫-העניין הוא לא להרגיש בסדר או לא.‬
‫אלא לבסס את המעמד שלך.‬
‫תראה להם מה המקום שלהם ומה המקום שלנו.‬
‫אנחנו מטפלים בעניין.‬
‫אני נשבע.‬ ‫-אני רוצה שהם ימותו.‬
‫אני רוצה שהם יסבלו.‬
‫אני רוצה שהם יבכו.‬
‫ושיתחננו כמו עכברושים.‬
‫אני רוצה שתקצוץ את בשרם, ‬ ‫שתקרע אותם לגזרים, ‬
‫כמו שהם קרעו לגזרים את הלב שלי.‬
‫כן, יקירתי.‬
‫הכול יהיה טוב.‬
‫את תראי.‬ ‫-אבל תעשה את זה.‬
‫כי אני לא אסלח להם‬
‫על שנגעו בשערה אחת או בציפורן אחת‬
‫של קיקו.‬
‫תקצוץ את בשרם!‬
‫אני לא מרגיש כל כך טוב, לא.‬ ‫אבל גם לא ממש נורא.‬
‫זה לא כמו שמראים בטלוויזיה‬ ‫שהם נופלים על המיטה‬
‫ובוכים, מייבבים וצועקים. לא...‬
‫זה כאילו... כאילו...‬
‫לא ראיתי אותו המון זמן.‬ ‫בעצם, הכול אותו דבר.‬
‫תהליך האבל הוא דבר מורכב.‬
‫קובלר-רוס מסביר אותו מצוין.‬
‫מי הבחור הזה? הוא עובד בכלא?‬
‫לא. הוא פסיכולוג שלמדתי את משנתו.‬
‫מגניב.‬
‫וזה לגמרי נורמלי‬ ‫שאתה בהכחשה ביחס למה שקרה.‬
‫אני לא בהכחשה. הכחשה לגבי מה? לא, לא אני.‬
‫אני יודע שהם דקרו אותו עד שהתעייפו.‬
‫הם השאירו אותו כמו...‬
‫הם השאירו את קיקו כמו מגררת גבינה.‬
‫זה הורס מצחוק. אני קולט.‬
‫כעסתי וכל זה.‬
‫אז מה? החיים שלי לא השתנו, כן?‬ ‫מה אני אמור לעשות?‬
‫אני לא יודע, סנטיטו. זה תלוי בך.‬
‫אילו זיכרונות יש לך?‬
‫הוא תמיד ישב בכלא. כמעט לא ראיתי אותו.‬
‫זאת הסיבה שהסנדק שלי תמיד היה...‬
‫כאילו, אבא שלי.‬
‫פעם, אמא שלי היתה שיכורה לגמרי‬
‫ואמרה לי שאבא שלי בכלא בגלל הסנדק שלי.‬
‫כן.‬
‫כנראה זאת הסיבה שהוא דואג לי.‬
‫הוא הרגיש אשם.‬
‫אני מתגעגע לאבא שלי.‬
‫מאוד?‬ ‫-לא.‬
‫מה לגבי החברים שלך?‬
‫מה איתם?‬ ‫-הם תומכים בך?‬
‫לא, לא ממש.‬
‫הלוואי שמוארטו היה חי‬ ‫והיה אומר לי משהו טיפשי...‬
‫אבל מוארטו מת.‬
‫אתה מתגעגע אליו?‬
‫למוארטו?‬
‫האמת, כן.‬
‫הוא רק השאיר לי אצבע למזכרת.‬
‫אפילו לא את זה. הסנדק שלי אכל אותה.‬
‫אז? מה עכשיו?‬
‫תגיד לי אתה.‬ ‫-לא יודע.‬
‫טוב...‬
‫אני צריך לבכות או מה?‬
‫אתה רוצה לבכות?‬
‫לא.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫מה שעדיין מרתיח אותי זה שדילגתם עליי‬
‫ופניתם ישירות לתובע.‬
‫אם זה מה שאתם רוצים, אין בעיה.‬
‫תנו לו לפתור לכם את הבעיות‬ ‫ותראו אם הוא יצליח.‬
‫ולמה הבאת לי את העצומה הזאת?‬
‫כי אתה לא מוכן להקשיב לנו.‬
‫מה?‬
‫חכו שם.‬
‫אני לא מקשיב לכם, בן זונה?‬
‫לא.‬ ‫-אני לא מק...? זבל?‬
‫אתה עושה ממני...‬
‫בסדר. רק רגע.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אל תיראו כל כך עצובים, טוב?‬
‫כי לכולכם יש שלדים בארונות.‬
‫או שאתם רוצים לדבר על זה, רבותיי?‬
‫אתם רוצים לדבר על זה?‬
‫בסדר, אז מספיק.‬
‫תפסיקו לרדת לחיי.‬
‫טוב?‬
‫רק רגע.‬
‫לעזאזל.‬
‫זהו.‬
‫זה היה התובע הכללי, כי אני מרגיע...‬
‫את החששות שלו, ברור?‬
‫יש עצומה נוספת...‬
‫שבה אנחנו דורשים משהו ממך.‬
‫אנחנו רוצים טלוויזיה באגף הסוהרים‬
‫כדי לראות כדורגל.‬
‫טלוויזיה? זה נחמד, ומאיפה תשיגו אותה?‬
‫טבארס ייתן לנו אותה.‬
‫אתם צוחקים עליי.‬
‫בן ז... לזה אני קורא‬
‫פופוליזם ודמגוגיה.‬
‫יודעים מה? תעשו מה שאתם רוצים, לעזאזל, ‬
‫אבל תפסיקו להתבכיין כמו ילדות קטנות.‬
‫אז אתה מאשר את הטלוויזיה?‬
‫תתחפפו, יאללה. לעבודה.‬
‫בסדר, אתה תרכיב את הבסיס.‬ ‫-חארות.‬
‫רוקס.‬
‫את יכולה להתעודד, כי כבר ארגנתי‬
‫את הפרטים למפגש הרומנטי שלך.‬
‫אדוני, העניין הוא...‬
‫ש...‬
‫אני חשבתי על זה ו...‬
‫אני לא מבינה את זה.‬
‫למה הוא לא התקשר?‬
‫למה הבן זונה לא שלח לי אף הודעה?‬
‫תחשבי שאני הסרסור שלך.‬
‫בסדר? זה בוצע.‬
‫כשתיפגשי איתו, ‬
‫תעמידי פנים שאת נרגשת לראות אותו‬ ‫ושאת נמשכת לזקן הזה.‬
‫ואז...‬
‫תיתני לו שירות.‬
‫מציצה?‬
‫תמצצי לו.‬
‫תמצצי לו...‬
‫לא ראיתי את הילדים שלי חמישה חודשים.‬
‫חמישה חודשים?‬ ‫-חמישה חודשים, דוקטור.‬
‫למה אשתך לא הביאה אותם?‬
‫אני צריך לדבר.‬
‫תסלח לי לרגע, בבקשה.‬ ‫-כמובן.‬
‫סליחה.‬
‫לך לאכול צהריים, לוסיאנו. תודה.‬
‫בסדר.‬
‫מה קרה לך?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-מי עשה לך את זה?‬
‫אני בסדר, פרידה. אני בסדר.‬
‫ג'ק לוחץ עליי. לא אוכל‬ ‫להחזיק כאן מעמד אפילו עוד יום אחד.‬
‫את מבינה?‬ ‫-לא כאן, רגע.‬
‫בוא.‬
‫סוהר, תפתח בבקשה את הדלת.‬
‫תוכל להשגיח על הבחור החדש, בבקשה?‬
‫כן, גברתי.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫בסדר. בוא הנה.‬
‫מה קרה לך?‬ ‫-ג'ק מפעיל עליי לחץ.‬
‫אני צריך למצוא את הכסף של טבארס‬ ‫ולמצוא דרך לצאת מכאן.‬
‫לא אוכל להחזיק מעמד אפילו עוד יום אחד כאן.‬
‫תדבר יותר בשקט.‬
‫אני לא יכול לסבול יותר.‬
‫אני לא יכול. אני חייב לצאת מכאן.‬ ‫אני צריך למצוא את הבן שלי.‬
‫ואת תוכלי לבוא איתנו.‬
‫תראה, הבן שלך צריך אותך חי.‬ ‫אתה צריך להיזהר מאוד.‬
‫המצב עלול להתדרדר.‬ ‫-את לא מקשיבה!‬
‫פרידה, את לא מקשיבה.‬
‫בארצות הברית, דנטה פארדו לא קיים.‬
‫ללאזארו אין צרות עם החוק.‬
‫פרידה.‬
‫תחשבי על זה.‬
‫דלת.‬
‫הכול בסדר, דוקטור?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫תלווה את האסיר, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בוא נלך.‬
‫תראה.‬
‫אלו החברים שלך, אנחנו הבחורים המגניבים.‬
‫טוב. בחורים מגניבים.‬
‫בחורים מגניבים, סיני.‬
‫קשוחים.‬
‫אל בוסינאס.‬
‫בוסינאס.‬
‫מה קורה, גבר.‬
‫מוסקו.‬
‫מוסקו...‬
‫סנטיטו, אני סנטיטו. בוא.‬
‫רוצה קצת?‬
‫תעשה קצת, הנה. מתנה מסנטיטו.‬
‫הסיני אוהב את זה.‬
‫הוא אוהב, הוא עושה.‬
‫טוב, מה?‬
‫כולנו חברים כאן. הכול טוב.‬
‫הסיני סבבה.‬
‫מה קורה, סיני?‬ ‫-סיני.‬
‫מוסקו.‬
‫לא אתה.‬
‫אני חושב שהוא כועס.‬
‫מוסקו. בוסינה.‬
‫בוסינה. סנטיטו.‬
‫בקבוק, בקבוק.‬
‫כן, סבבה...‬
‫לך על זה.‬ ‫-ויסקי.‬
‫תגיד כמו שצריך, גבר.‬
‫ויסקי.‬ ‫-ויסקי.‬
‫כן, לעזאזל.‬
‫תראה איך העיניים שלו נוצצות, אחי.‬
‫הן נהיו ככה.‬
‫נכון. איזה מגניב.‬
‫זה מעולה, כן, לעזאזל.‬
‫אימצנו מומחה מחורבן לקראטה, כן, לעזאזל.‬
‫מוסקו.‬
‫כן, לעזאזל. רוצה עוד שורה?‬
‫לך על זה, תתכבד.‬
‫סיני סונו.‬ ‫-תתכבד.‬
‫סיני סונו.‬
‫הוא סבבה, סבבה לגמרי.‬
‫הנה, סיני.‬
‫הוא מתמצא בעניינים. יש לו טעם טוב.‬
‫הוא מסין.‬
‫סין בנואבו לאון, סנטיטו.‬
‫כן, לעזאזל.‬
‫הלו?‬
‫פרידה, זאת אני.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫עקבתי אחרי ג'ק לאיזה בית וראיתי את פבלו.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן, אני בטוחה וראיתי גם את קונצ'יטה.‬
‫היא היתה השמרטפית שלי.‬ ‫אין לי מושג מה היא עושה כאן.‬
‫זה מוזר.‬
‫אל תיכנסי לשם לבד.‬
‫אגיע לשם מחר. תחכי לי.‬
‫בסדר?‬
‫טוב, בסדר.‬
‫ביי.‬
‫היי, רוקסניטה, מה שלומך? ערב...‬
‫ערב טוב. תיכנסי, בבקשה.‬
‫ערב טוב, אדוני התובע.‬ ‫-תיכנסי, בבקשה.‬
‫את נראית מקסים.‬
‫תודה רבה.‬
‫באמת מקסים.‬ ‫-כן? מוצא חן בעיניך?‬
‫רוקסניטה, תודה שבאת, באמת.‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה רבה על ההזמנ...‬ ‫-תודה.‬
‫אדוני התובע.‬
‫את נראית מקסים.‬
‫יין אדום?‬
‫כן, בשמחה.‬ ‫-כן?‬
‫תיכנסי, שם חדר השינה, בבקשה.‬ ‫-אני... רק אניח את התיק.‬
‫למען האמת, אני מרגיש קצת מוזר כי...‬
‫אני אגיד לך למה, כן.‬
‫אשתי מתה לפני עשר שנים ו...‬
‫מאז לא נפגשתי עם אישה ו...‬
‫אני באמת מרגיש מוזר.‬
‫רוקסניטה.‬ ‫-כן?‬
‫יין אדום זה בסדר?‬
‫כן. יין אדום זה בסדר, תודה.‬ ‫-טוב.‬
‫בלי רשמיות.‬
‫אני לא יכול, ‬ ‫אני לא רוצה להיות חסר נימוס, רוקסניטה.‬
‫אז תהיה חסר נימוס.‬
‫תהיה חסר נימוס.‬ ‫-לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫מה אישה כמוך עושה...‬
‫בכלא לה רוטונדה? אישה מקסימה כמוך...‬
‫יפה ומיוחדת כמוך.‬
‫תודה, אדוני התובע.‬
‫אני מתכוון לזה, ‬ ‫את אישה מיוחדת מאוד ויפה מאוד.‬
‫תודה, אדוני התובע.‬
‫אני יכול לומר לך משהו?‬
‫בכל פעם שאת קוראת לי "אדוני התובע", ‬ ‫אני מרגיש...‬
‫מוזר. כאילו אני חוטף מכה בראש.‬
‫איזה?‬
‫ב...‬
‫בראש.‬
‫בסדר.‬
‫בתשובה לשאלתך‬
‫לגבי לה רוטונדה...‬
‫אני שם בזכות דוד שלי.‬ ‫הוא היה סוהר בסיירה צ'יקה.‬
‫אבל הוא כבר מת.‬ ‫-מה את אומרת.‬
‫חבל מאוד.‬
‫בגלל הערמונית שלו.‬
‫הערמונית, אני מבין.‬
‫לא... אבל... לא.‬
‫זה פשוט...‬
‫לא, סרטן הערמונית.‬
‫זה שם...‬
‫רק למקרה שאצטרך, אבל, לא...‬
‫לא, זה כמעט אף פעם לא נחוץ, נכון?‬
‫תובע שלי.‬ ‫-לחיים.‬
‫בכל אופן...‬
‫אנחנו מרגישים בנוח, נכון? כי...‬
‫כן...‬ ‫-אתה נראה...‬
‫אתה נראה‬
‫מאוד מתוח.‬
‫אני מתוח.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬
‫יש לך ריח נהדר.‬
‫יש לך ריח נפלא.‬ ‫-כן?‬
‫זה אותו בושם שהשתמשת בו‬ ‫כשפגשתי אותך, נכון?‬
‫איזה צירוף מקרים.‬
‫זאת הפעם השנייה בחיי‬ ‫שאני משתמשת בבושם הזה.‬
‫ביום שהכרתי אותך והיום.‬
‫אני לא מאמין בצירוף מקרים.‬ ‫-לא?‬
‫אני מאמין שאנשים נפגשים‬ ‫כי הם נועדו להיפגש.‬
‫זה לא צירוף מקרים, אלא סיבתיות.‬
‫אני בטוח שהנשמות שלך ושלי‬
‫כבר נפגשו בעבר.‬
‫הנשמה שלך ותיקה ושלי צעירה.‬
‫אבל אנשים אומרים‬
‫שגילו של גבר נקבע‬
‫לפי עורה של האישה שהוא מלטף.‬
‫אז תלטף אותי.‬
‫כן...‬
‫את משתזפת לעתים קרובות?‬
‫כי את שזופה מאוד.‬
‫זה בדיוק צבע העור...‬
‫של הירכיים של אשתי.‬
‫בוא לא נדבר על דברים מדכאים.‬
‫לא, כמובן שלא. לא.‬ ‫-לא, לא היום.‬
‫לא היום, כי אנחנו חוגגים, נכון?‬
‫תובע שלי.‬
‫זה מוצא חן בעיניך?‬ ‫-אני מת על זה.‬
‫מתי תרצה לקיים את שעת הקריאה שלך?‬
‫דוקטור.‬ ‫-סילבסטרה.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫הנה, תמלא את הטופס ותיתן לי אותו, בסדר?‬
‫הכול בסדר?‬
‫לינדה התקשרה.‬
‫היא עקבה אחרי ג'ק לאיזה בית.‬
‫ושם היא ראתה מטפלת זקנה שלה.‬
‫תראה.‬
‫פבלו נמצא שם.‬
‫נלך למצוא אותם מחר.‬
‫תהיו זהירות מאוד, בבקשה.‬
‫כן.‬
‫למען האמת, ‬ ‫אף פעם לא עשיתי משהו כזה בשביל מישהו.‬
‫אני לא יודעת מה יכול לקרות.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אני מבטיח שהכול יהיה בסדר.‬
‫תודה.‬
‫בוא הנה, תובע שלי, בוא.‬
‫לבוא?‬ ‫-בוא הנה.‬
‫מה?‬ ‫-אני קשה כמו טיטניום. את יפהפייה.‬
‫כמו טיטניום?‬ ‫-כן.‬
‫האם זה...‬
‫כמו טיטניום?‬
‫כן?‬
‫תן לי את הטיטניום שלך.‬
‫את תראי.‬
‫בעדינות...‬
‫הוא באמת מרגיש כמו טיטניום.‬
‫תרדי על הברכיים.‬
‫מוצא חן בעיניך?‬
‫אני מת על זה.‬
‫ככה, מהר יותר.‬ ‫-רגע...‬
‫בעדינות...‬ ‫-לא כל כך מהר. רגע.‬
‫רוק.‬
‫זה טוב, ממש טוב.‬
‫מוצא חן בעיניך?‬ ‫-כן...‬
‫אבל תעלי...‬ ‫-כן?‬
‫תעלי, מותק.‬ ‫-כן.‬
‫רוצה מציצה?‬ ‫-מה?‬
‫למצוץ לך?‬
‫כן, בטח.‬
‫אבל אחר כך.‬
‫אחר כך?‬
‫תראי...‬
‫מהר... מהר...‬
‫ככה, כן. מהר!‬
‫כן, מהר.‬
‫רגע. רק רגע.‬
‫את נראית בדיוק כמו בתמונות.‬
‫בדיוק כמו בתמונות.‬
‫אילו תמונות?‬ ‫-ככה, כן. אלו ששלחת לי.‬
‫זה מדהים!‬
‫מהר יותר...‬
‫עוד!‬ ‫-רגע.‬
‫עוד!‬ ‫-מהר יותר?‬
‫זה מה שאתה רוצה? מהר.‬
‫ככה מהר?‬
‫אדוני התובע...‬
‫אדוני התובע, אתה כבד.‬
‫אדוני התובע.‬
‫תפסיק לעשות שטויות.‬
‫אדוני התובע.‬
‫חרא.‬
‫לא... חרא...‬
‫לא...‬
‫מצאתי מה שרצית.‬
‫מישהו יפגוש אותך בפארק ארצ'ר מחר בצהריים.‬
‫את יכולה לנסוע לשם מחר, פרידה.‬ ‫ג'ק לא יהיה שם.‬
‫תיזהרי מאוד, בבקשה.‬
‫כבר סיימת, רוקסי שלי? הוא גמר מהר מדי?‬
‫אני חושבת שהוא מת.‬
‫אבל הוא מת מעונג.‬
‫עונג עלול להרוג.‬
‫אני רצינית, הזקן מת.‬
‫על מה את מדברת? מה זאת אומרת "מת"?‬
‫הוא לא זז.‬ ‫-הוא ישן.‬
‫אחרי הסקס העוצמתי הוא בטח נרדם.‬
‫הוא לא זז, לעזאזל!‬ ‫-תבדקי. תבדקי אותו.‬
‫אל תבהילי אותי, רוקסנה, בבקשה. תבדקי אותו.‬
‫תבדקי אותו.‬ ‫-איך?‬
‫בסדר, רגע. תעבירי אותי לרמקול.‬
‫מוכנה?‬
‫כן.‬ ‫-את שומעת אותי עכשיו? תבדקי את הדופק שלו.‬
‫יש לו דופק? הוא בטח בסדר, רק ישן.‬
‫ישן.‬ ‫-אני לא מרגישה כלום.‬
‫תנסי להקשיב לפעימות הלב שלו.‬ ‫-תשתוק!‬
‫הלב שלו פועם? אם לא, תנסי הנשמה מפה לפה.‬
‫את צריכה...‬ ‫-איך? אני לא יודעת איך.‬
‫כמו בסרטים המחורבנים.‬ ‫תכסי את הפה הדפוק שלו‬
‫ותנשפי. תכסי לו את הפה ותנשפי פנימה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, נשיפה.‬ ‫תספרי עד שלוש ותנשפי.‬
‫-אחת, שתיים...‬
‫תספרי...‬
‫תספרי עד שלוש.‬
‫ניסיתי עם הספירה, לעזאזל. אבל הוא מת.‬
‫הוא לא מתעורר.‬
‫תירגעי... אני כבר מגיע, רוקסנה.‬
‫תובע מסכן שלי.‬
‫אני מבטיחה שאם תתעורר, ‬
‫אמצוץ לך כל הלילה. לא...‬
‫כל השנה!‬
‫יאללה...‬
‫עוד אחד.‬ ‫-מה קורה לך, אידיוט?‬
‫מה העניין, לעזאזל? מה קרה לך?‬
‫חתיכת זבל. מה אתה רוצה?‬ ‫-מספיק.‬
‫אנחנו רק משחקים, גבר.‬
‫היי, זה מספיק.‬
‫מסרתי לך את הכדור כדי שתוכל להכניס גול.‬
‫מה קרה?‬
‫-אני אהרוג את כנופיית טבארס המזוינים.‬
‫מה אמרת?‬
‫הם נותנים לחארות האלה טלוויזיה‬
‫כדי שיוכלו לראות את המשחק. ומה איתנו?‬
‫מה אכפת לך?‬
‫מה אתה אומר?‬
‫לנו יש טלוויזיה קטנה מחורבנת‬ ‫ולהם יש מסך ענק מחורבן.‬
‫זה על הפנים, קוואו.‬
‫זאת אשמת פניצ'ה. שהבן זונה הזה ילך לעזאזל.‬
‫פניצ'ה!‬
‫היי!‬
‫תירגע...‬
‫כל זה בגלל משחק מחורבן?‬ ‫-זאת הנבחרת הלאומית.‬
‫בסדר. אני אדבר עם פניצ'ה, אבל מספיק.‬
‫תירגע.‬
‫ואתה, תרים את הכדור.‬
‫עכשיו, אחי.‬ ‫-מספיק.‬
‫מספיק...‬
‫יאללה, כבר, בן זונה.‬
‫חרא. לעזאזל עם כל זה.‬
‫מה קרה?‬
‫הרגת אותו.‬
‫הרגת אותו, רוקסנה.‬
‫לא, אני לא הרגתי אותו.‬ ‫הוא אפילו לא החזיק מעמד סיבוב אחד.‬
‫לעזאזל. מה נעשה?‬
‫כל זה באשמתך, אידיוט.‬ ‫-תשתקי.‬
‫זאת לא אשמתי, זאת אשמתך. את הרגת אותו.‬
‫אתה שלחת אותי לכאן!‬
‫מה קרה? מה עשית?‬ ‫-כלום.‬
‫מה נתת לו?‬
‫נתת לו משהו?‬ ‫-לא, הוא לקח אחת מהגלולות האלה‬
‫בשביל שיעמוד לו.‬
‫לעזאזל.‬
‫אדוני התובע.‬
‫נוח בשלום.‬
‫אדוני התובע.‬
‫מי ייתן ואלוהים ישמור עליך בחסדו.‬
‫איך נצא מזה?‬
‫בואי נחשוב קודם, בסדר?‬
‫תתלבשי כבר.‬
‫אפשר לגימה?‬
‫מה קורה, אחי?‬
‫משהו כבד עליך, חבר.‬
‫בחייך, אחי.‬
‫אתה שותה לבד.‬
‫ואתה נראה על הפנים.‬
‫מה קורה?‬
‫גזר הדין שלך?‬
‫אם זה לא גזר הדין שלך, ‬
‫אז זאת בטח האישה.‬
‫אשתי מתה.‬
‫אני מצטער, אחי.‬
‫מה שמדאיג אותי...‬
‫זה בחור קטן, בגודל הזה.‬
‫יש לך ילד?‬
‫אל תדאג, אחי.‬
‫אני יודע לשמור סוד.‬
‫את בטוחה שזה הבית?‬ ‫-כן.‬
‫זאת המכונית שלו.‬
‫אז הוא כאן?‬ ‫-כן.‬
‫הוא כאן.‬
‫מה אם הוא יראה אותך?‬
‫אסור שהוא יראה אותך.‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫-אם הוא יראה אותך, ‬
‫נהיה בצרה רצינית.‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫פשוט נחכה עד שהוא יצא מהבית ואז ניכנס.‬
‫פשוט מאוד.‬
‫אני רק אומרת שאנחנו צריכות להיזהר.‬ ‫זהירות רבה.‬
‫אנחנו נהיה בסדר.‬
‫בואי פשוט נחכה.‬
‫אז איפה הכרתם?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫עלייך ועל לאזארו.‬ ‫הכרתם אחד את השני מקודם או...?‬
‫לא, הכרנו בלה רוטונדה.‬
‫אני נפגשת איתו ועם...‬
‫אסירים אחרים באופן שגרתי.‬
‫כן. ואת מחבבת אותו.‬
‫לא. כלומר, הוא בחור טוב.‬
‫אבל...‬ ‫-אני בטוחה שאת מחבבת אותו.‬
‫כן.‬
‫לא, פעם הוא היה...‬
‫פעם הוא היה אדם אחר.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫כן, באופן כללי.‬ ‫פעם הוא היה הרבה יותר מאושר.‬
‫נראה לי שכולנו היינו.‬
‫כן.‬
‫הוא באמת אוהב את פבלו.‬
‫זה אומר הרבה על גבר.‬
‫חרא.‬
‫זה הוא?‬ ‫-כן.‬
‫את בטוחה שהוא לא רואה אותך?‬
‫אל תזוזי.‬
‫הוא מגיע?‬
‫רגע. בסדר. הוא נכנס למכונית.‬
‫נו כבר...‬
‫בואי נחכה עד שהוא ייסע.‬
‫אל תזוזי.‬
‫בסדר, הוא עומד לנסוע.‬
‫בסדר, הוא נוסע.‬
‫טוב.‬
‫בואי נחכה. רגע...‬
‫איפה הוא עכשיו?‬
‫בסדר, השטח פנוי.‬
‫בואי.‬
‫אז פשוט נדפוק בדלת?‬ ‫-כן.‬
‫אני באה.‬
‫לינדה!‬
‫קונצ'יטה.‬ ‫-היי, לינדה.‬
‫לינדה.‬ ‫-אני כל כך שמחה לראות אותך.‬
‫כל כך הצטערתי לשמוע על אבא שלך.‬
‫זאת היתה טרגדיה.‬
‫דבר עצוב מאוד, מאוד.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום. צהריים טובים, גברתי.‬
‫נעים מאוד, שמי פרידה.‬
‫נעים מאוד.‬
‫נוכל להיכנס לרגע?‬ ‫-לא, לאן את הולכת?‬
‫פבלו. היי, חבר.‬
‫היי, אני חברה של אבא שלך, אני חברה שלו.‬
‫בוא, ניקח אותך לאבא שלך. בוא...‬
‫בוא נלך, בוא.‬
‫הוא לא רוצה. את לא יכולה לקחת את הילד.‬
‫קונצ'יטה. אנחנו לוקחות אותו.‬
‫ניקח אותו לאבא שלו.‬
‫אנחנו לוקחות אותו לאבא שלו.‬ ‫-לא.‬
‫לא עד שאתקשר למשפחה שלו.‬
‫פרידה, תוכלי בבקשה...?‬
‫אני אחראית עליו.‬
‫אני מבקשת שאת...‬ ‫-לא...‬
‫אסור לי.‬ ‫-ניקח אותו לאבא שלו.‬
‫לא, אבל אני... אני אחראית עליו.‬ ‫-הוא נחטף.‬
‫לא, אתן לא יכולות לקחת אותו.‬
‫לא... לא עכשיו. לא.‬
‫מה קורה כאן, לעזאזל?‬ ‫-לא...‬
‫לינדה.‬ ‫-מה קורה?‬
‫מה קורה? אדוני...‬ ‫-תשתקי.‬
‫כדאי לך להיזהר מאוד.‬
‫מי זאת ומה היא עושה כאן?‬
‫לא, בבקשה...‬
‫לא.‬
‫אדוני, אל תעשה את זה.‬
‫תעני על השאלה המזוינת.‬
‫תעני על השאלה!‬
‫מי זאת ומה היא עושה כאן?‬
‫תירגע, טוב?‬
‫תוריד את האקדח.‬
‫להירגע?‬
‫לא. מהר, תזעיקי עזרה!‬
‫פבלו, פבלו...!‬
‫לא. היי...‬
‫תחזרי פנימה!‬ ‫-לא...‬
‫בבקשה, לא!‬
‫קונצ'יטה.‬ ‫-כן, אדוני?‬
‫תיקחי את הילד לחדר ותישארו שם.‬
‫כן, אדוני. בסדר...‬
‫בבקשה.‬
‫פשוט תירגע, בסדר?‬
‫בבקשה.‬
‫תקשיב.‬
‫אתה פושע מזוין.‬ ‫-לא, לינדה.‬
‫לא...‬
‫לינדה, לא...‬
‫לא...‬
‫לא, בבקשה. בבקשה, לא.‬
‫לא...‬
‫בבקשה.‬
‫אני רוצה שתביני‬
‫שעלול להיות כאן ואף יהיה‬
‫מרחץ דמים‬
‫אם לא תעני על השאלות.‬
‫מי את ומה את עושה כאן?‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬